Fleur, olisitko hyvä ja tuli...?
Missä olet ollut? -Robin Hillissä.
Minun oli pakko mennä. Oletko vihainen? -Luulin että se oli jo ohi.
Ei se ole. -Miksi juuri tämä?
Jon ja minä aiomme olla yhdessä. Olen tavannut häntä salaa. Anteeksi.
Minä rakastan häntä. Kuten sinäkin kun tutustutte. Tiedän että suostut.
Hänen äitinsä puhui hirvetä asioita. -Mitä asioita?
Sinusta. -Mikään mitä hän sanoo ei ole totta.
Hän on halpamainen. Hän ei voi rakastaa Jonia kuten sinä minua. Selitä hänelle.
En voi auttaa sinua, Fleur. Tämä on ainoa asia...
Sano että olen yhä sinun ja Jon hänen. En yritä viedä Jonia häneltä.
Aivan mieletöntä. -Teidän ei tarvitse tavata toisianne.
Sinun on ylipuhuttava hänet. Jonin isän kuoltua se ei ole yhtä vaikeaa.
Sinä et ymmärrä. -Voisitko sinä tavata hänet?
Onhan siinä puolensakin - Forsyten suvun omaisuus pysyisi koossa.
Nyt kuin mies on poissa... Hän toivoo varmaan lapsenlapsia jäätyään yksin.
Pyydän isä. Ole kiltti.
Siitä tulisi vain hämmennystä. -Kaikki on jo nyt sekaisin.
Sinä et välitä minusta.
Voisimme odottaa Jonin kanssa pari vuotta. Sinä ja minä tekisimme matkan.
Sille pitkälle matkalle josta me aina puhuimme.
Minun pitäisi heittää sinut ulos. -Isä...
Lopettaa sinun elatuksesi. Vanhemmat tekevät sellaista.
Et sinä.
Mitä minä sitten teen ellet sinä suostu?
Luulen että kuolen suruun.
Herra Forsyte... -Parfitt.
Olen tullut puhumaan rouva...Forsyten kanssa -
erittäin tärkeästä asiasta.
"Kauneus ja mittasuhteet."
Mitä sinä teet täällä?
No? -Minun on puhuttava kanssasi.
Et ole pukeutunut mustaan. -Jolyon ei halunnut sitä.
Pyydän anteeksi tunkeilevuuttani mutta tämä asia on selvitettävä.
Etkö käy istumaan? -Ei, kiitos.
Pirunmoista epäonnea!
Yritin estää Fleuria mutta hänellä on vahva tahto ja häntä on hemmoteltu.
Olet varmaan kiintynyt poikaasi. -Syvästi.
No? -Päätös on hänen.
Etkö vastusta sitä? -Hän päättää itse.
Sitten...oletan että se toteutuu. Tämä luonnoton aivoliitto.
Sanokaa Jon-herralle että minulla on asiaa. Hän on isänsä työhuoneessa.
Siihen liittyy muodollisuuksia. Kenen puoleen käännyn? Herringsin?
Niin.
Kujan poppelit ovat kasvaneet.
Istutin ne...sinulle.
Muistan erään illan... -Pyydän, lopeta.
He voisivat olla sisaruksia. -Lopeta.
Tältä olisi säästytty jos olisit ollut oikea vaimo. Muuta en halunnut!
On epätodennäköistä että tapaan sinua enää...
..joten kättelisitkö sovinnon merkiksi? -Miten voisin noiden sanojesi jälkeen?
Olet niin kylmä. Kuin kivestä. Aina kuin kivestä tehty!
Mitä täällä on tekeillä?
Jättäkää äitini rauhaan.
Ettekö kuullut?
Nuori mies...
Olen täällä tyttäreni vuoksi.
Päätös on sinun, sanoo äitisi.
Ulos täältä! -Tulen tänne ja minua solvataan...
Tiedän mitä teitte kauan sitten. Käytitte häntä hyväksenne!
Jos sinun on pakko tietää niin hän jätti minut muiden miesten takia.
Pyydän, lopettakaa!
Isäni sääli teitä. -Isäsi vei hänet. Hän oli minun!
Hän ei ole teidän, tajuatteko? -En ole kenenkään!
Päästä hänet, Jon! Käyttäydyt rahvaanomaisesti.
Ja sinä...
Poistu minun talostani!
Poistu.
Olen pahoillani, en tiedä mikä minuun meni.
Tuo perhe on kuin tauti. Se tarttuu.
Tarvitsen ilmaa.
No, mitä tapahtui?
Menet naimisiin sen pojan kanssa vain kuolleen ruumiini yli.
Kuolleen ruumiini yli!
Jon, Jon...!
Mitä sinä teet täällä? -Älä anna heidän tehdä näin. Tule kanssani.
En pysty. -Tämä ei merkitse mitään, eivätkä he.
Kaikki mitä täällä tapahtui liittyy menneisyyteen.
Ei. -Älä luovuta, Jon. Pyydän.
Mene isäsi luokse. Anna meille aikaa ajatella.
Irti minusta! Tiedän mitä te yritätte.
Teeskentelette lempeää. Valehtelette saadaksenne hänet vain itsellenne.
Hän on minun. Minun! -Noinko sinä ajattelet?
En, mutta meidät on tarkoitettu toisillemme. Kuulumme yhteen.
Ei, en usko sitä.
Tule, äiti. Alkaa tulla kylmä.
Jon! -Mene kotiin, Fleur!
Jon!
Fleur? Tule pois täältä, kultaseni.
Älä anna heidän satuttaa itseäsi. He eivät ole pikkusormesi arvoisia.
Mitä sinä oletkaan tehnyt silloin vuosia sitten!
Tässä, sinä palelet. -Mene pois!
Fleur? -Mene pois!
Ajakaa, Speight!
Fleur?
Fleur, kultaseni. Sinun pitää syödä.
Fleur?
Kutsuisitte rouva Forsyten tänne.
Kuinka Jon voi?
Fleur tuli tänne eilen. Se on loppu.
Oletko varma? Hyvä niin.
Jon on järkyttynyt. -On syytäkin.
Oletteko riidelleet? -Pikkuasiasta vain.
Missä hän on?
Fleur?
Pikkuiseni, mitä on tapahtunut?
Muistatko kun olit pikkutyttö...
..miten harjasin hiuksiasi sadalla harjanvedolla?
Sinä inhosit sitä.
Kampaanko ylös vai haluatko rusetin? -Ei sillä väliä.
Rusetti, ilmeisesti.
Mitä surkeammalta sisimmässä tuntuu -
sitä tärkeämpää on koristautua ulkoisesti.
Sillä ei ole enää väliä. -Tunteilet liikaa.
Kuten isäsi. Olet aina tehnyt niin. -Mitä hän muka tietää?
Tuo merkillinen ajatus että naimisiin mennään sen kanssa jota rakastaa.
Ranskassa aviomies otetaan mukavuussyistä.
Rakastajat ovat rakkautta varten.
Mitä pidät? Uusi ilme.
Erittäin chic, erittäin "Colette".
Toin uuden kirjan Pariisista. -Alan saada ryppyjä.
Olet hyvin kaunis. Sitä kukaan ei voi viedä sinulta.
Etsi itsellesi hyvä mies. Sellainen josta ei tule harmia.
Etsi intohimo muualta. - Sisään.
Herra Mont on taas täällä. -En halua tavata häntä.
Hän toi nämä.
Ja nämä.
Hän on tyhmyri.
Ja nämä.
Mitä minä sanon hänelle?
Hän voi tulla huomenna niin olen ehkä noussut.
Älä osta osakkeita vaan obligaatioita. -Obligaatiot ovat tylsiä.
Minulla on obligaatioita. -Juuri niin.
Kuten isälläsi ja minun isälläni. Forsytet taisivat keksiäkin ne.
Herra Profond, rouva.
Prosper! Luulin sinun matkustaneen.
Miten ihana nähdä sinua.
Eurooppa on tylsä paikka. Kaipasin Green Streetiä.
Palasit siis liikeasioissa. -Pitkän ajan sijoitus.
Mukavaa, vanha veikko.
Tulitkin sopivasti. Haluan sijoittaa rahani eikä Georgesta ole mihinkään.
Jos välttämättä haluat osakkeita, paras kysyä Soamesilta.
Minulla ei ole ikinä ollut rahaa. En anna muiden leikkiä niillä.
Sijoittaminen on jalostunut muoto uhkapelistä ja siitä tiedän paljonkin.
Aloita Amerikan markkinoilta. Wall Street on lamassa mutta nousee pian.
Taidan lähteä klubille. -Voi sentään...
Suokaa anteeksi.
Irene? Irene? Anteeksi, me keskeytimme.
Ei, mukavaa että tulitte. En selviä tästä kappaleesta.
Paras pitäytyä vain vanhassa. -Mutta tämä on haaste, Val.
Tässä on Prosper Profond, mies joka voi ehkä auttaa Jonia.
Näin tämän säveltäjän Pariisissa. Aivan suurenmoinen, sähköinen.
Outo ilmiö englantilaissalongissa. -Tämä ei olekaan tyypillinen salonki.
Äitipuoleni ei ole mikään tyypillinen englantilaisrouva.
Mikä siunaus. Molemmat.
Jon? -Olen menossa ylös.
Sinulle on vieras. -Ei nyt.
Nämä ovat erittäin hyviä. -Teitä onnisti että näitte ne täällä.
Sisareni aikoo viedä ne galleriaansa. -Olette taiteellinen perhe.
Olivatko vanhempanne taiteilijoita? -Ei, pohjoisarmenialaisia talonpoikia.
Mutta olette niin... -Rikas? Teen siitä elämäntyöni.
Olen pahoillani, olin töykeä. Tämä on ollut raskasta aikaa.
Tarvitset ympäristönvaihdosta. Olet ulkoilmaihminen.
Minulla on kaivoksia meren takana. -Se olisi iso askel. Kiitän, mutta...
Puoli vuotta sitten olisin lähtenyt oitis. Katsonut kaunista maailmaa.
Nyt se ei enää näytäkään kauniilta.
Taidat voida huonosti. -Todellakin.
Kuten Fleur Forsytekin. Hän on kuulemma ollut sairas.
Mutta nyt hän on toipumassa.
Aurinko paistaa hänelle nuoren miehen, Michael Montin, hahmossa.
Tunnetko hänet? -En.
Mont on ollut Fleurin suosikki jo jonkin aikaa.
Näkemiin. -Näkemiin.
Miten miellyttävä mies. -Fleurilla on toinen. Näin pian!
Varokaa... -Selvä, sir.
Seuratkaa minua.
Haluan sen tänne paneelin eteen.
Onko tässä hyvä, sir? -On, kiitos.
Se toimii sähköllä ja toistaa kaiken täydellisesti.
Valmista.
Aivan ihanaa! -Saanko luvan, madame?
Tanssimmeko? -Älä ole typerä.
Bravo...!
He tanssivat hullun lailla. Olen aivan hengästynyt.
Michael jää lounaalle.
Pitääkö hän miehestä? -Fleur?
En ole kysynyt. -Normaalisti hän olisi kertonut minulle.
Tähän kesään asti.
Se nulikka...
En ole tehnyt mitään väärää. -Fleur on vihainen Jon Forsytelle.
Mutta miksi minulle? -Siksi että hän voi tehdä sen.
Palaako hän luokseni?
Toivon niin.
Kiitos että tulit niin pian takaisin Ranskasta.
Ei se ollut paljon. -Tarvitsimme sinua ja sinä tulit.
Aika uskomatonta että piano soittaa itse.
Pian tulee langattomia lähetyksiä. Kaikki vanha katoaa.
Kaikki muuttuu. Mielipiteet saavat kanavan, mutta siinä on vaaransa.
Miksi? -On helppo valehdella kun toista ei näe.
Joskus luulen että pidät minusta. Miksi muuten haluaisit minut tänne.
Joskus tunnen että todellisuudessa et välitä ollenkaan.
Onko sinulla joku muu? -Ei.
Sitten kysyn sinulta uudelleen. Jos vastaat kieltävästi, en tule enää.
Olemme ystäviä. -Uskon että voin tehdä sinut onnelliseksi.
Tuletko vaimokseni, Fleur?
Tekisitkö vuokseni kaiken, vaikka kaikki muut sanoisivat ettei pitäisi?
Olisitko kuitenkin vierelläni? -Olisin, jos olet vaimoni.
Sitten teen sen. Tulen vaimoksesi.
Malja...onnelliselle parille!
Onnelliselle parille!
Michael... -Onneksi olkoon, kultaseni.
Kultaseni.
Nyt annat minun voittaa biljardissa. -Ehdottomasti, sir. Joka ilta.
Nopeaa toimintaa. Onko hän paksuna? -George...!
Eikö portviini maistu? -Anteeksi.
Se on suurenmoista, pienimuotoisesti. -Oikein hyvää.
Entä Brittiläinen Kolumbia? -Olet ystävällinen. En ymmärrä miksi.
Valehtelet surkeasti. Se on viehättävää.
Minullakin on hieman asiaa New Yorkiin.
Kirjapainoyritys. Saisit kätesi tahrittua.
Tehdä lujasti töitä. -Se ei haittaa minua.
Äitini jäisi liian yksin. -Hän osaa huolehtia itsestään.
Hyvät herrat... -Senkin veijari, menit kihloihin.
Näkisittepä hänet. Oikea kaunotar. -Michaelille ja hänen kihlatulleen.
Fleurille. -Fleurille!
Etkö tiennyt?
Olen pahoillani.
Fleur ei voi rakastaa häntä. -He menevät naimisiin.
Koska? -Pian.
Hän tekee sen loukatakseen minua. -Mikset ota asiasta selvää?
Mitä Kuningas Lear käsittelee? -Isiä, tyttäriä, perintöä - kuten aina.
Hän on siis palannut. -Jokin aika sitten. Etkö tiennyt?
Onnittelut lienevät paikallaan.
Ette menetä tytärtä, herra Forsyte, vaan saatte pojan.
Mutta kuningas Lear menettää kaiken. Cordelia-tyttären kuolema on turha.
Tehän paljastatte lopun. -Uhraus tragedian sopivaisuussäännöille.
Pudotitte ohjelmanne.
Loppu kirjoitettiin uudelleen 1700-luvulla. Cordelia jäi henkiin -
samoin hänen miehensä ja rakastava isä.
Kaikki elivät onnellisina elämänsä loppuun asti. Oikeutetusti.
Tapaammeko väliajalla? -Epäilen että kestän niin kauan.
Anteeksi. -Voitko hyvin?
On vähän kuuma.
Mene, tuon pellavaa ja valkuaisia hänen verisille kasvoilleen.
Taivas häntä auttakoon!
Anteeksi.
Minun on saatava tavata sinut. Tule huomenna tavalliseen paikkaan puistoon.
Missä Fleur on? -Kuka poika Profondin kanssa on, sir?
Tumma, tyylikäs. Fleur on tolaltaan. -Profondin kanssako?
Jos Fleurilla on ollut joku aiemmin, minun on saatava tietää.
Typerä romanssi. Poika leikitteli hänellä ja jätti.
Onko Fleur päässyt sen yli? -Muuten hän ei ottaisi sinua.
Annette, kultaseni.
Voitko hyvin? -Tyhmää olla näin heikko.
Näytelmä jatkuu pian. -Olin näkevinäni erään tuttavan.
Täällä ei ole ketään, lähtivät jo.
Oletko valmis tulemaan takaisin? -Olen.
Minulla ei ole paljon aikaa. Menen ostoksille Michaelin ja äidin kanssa.
Morsiusneitojen lahjoja.
Mitä haluat? -Minun oli tavattava sinut.
Miksi? -Rakastatko häntä? Aidosti?
Mitä kuvittelet? -Se on mahdollista.
Luuletko että voin rakastaa sinua koko sydämestäni ja unohtaa tuosta vain?
Miksi sitten menet naimisiin? -Päästäkseni pois. En kestä isää.
Michael on kiltti. Hän pitää huolta minusta. No?
"Kiltti" ei riitä. Mukavuusavioliitto on hirvittävää.
Mitä vaihtoehtoja minulla on? -Tiedät että rakastan sinua yhä.
Miten voin tietää sen? -Ajattelen sinua joka hetki.
Senkö vuoksi tulit tänne?
Tuhoamme vanhempiemme elämän. -Ei aloiteta tätä taas.
Emme voi elää kuplassa. -Emme voi elää muille ihmisille.
Huomaatko?
Ajattelemme eri tavalla. -Ei, Jon. Emme oikeastaan.
Olen ehkä itsekäs, mutta ainakin olen rehellinen. Nämä ovat tekosyitä.
Totuus on että äitisi ja perheesi ovat kääntäneet sinut minua vastaan.
He saivat sinut epäilemään minua. Näen sen tavasta jolla katsot minua.
"Onko hän yhtä ahne kuin isänsä?" -Ei, en ajattele siten.
Mutta et halua minua takaisin. Haluat vain etten kuulu kenellekään muulle.
Mitä se on, ellei omistamista? Kaikkien alhaisinta omistamista.
Olen pahoillani. -Ei, minä olen.
Rakastan sinua niin paljon että se sattuu.
Pyydän, älä mene. Tuskin puhuimme. -Älä yritä enää tavata minua.
Et voi mennä naimisiin hänen kanssaan! Et voi.
Mikä sinä olet sanomaan mitään? Ellet halua minua, teen mitä tahdon.
Ja unohdan sinut, Jon Forsyte, vannon että teen sen.
Siellä hän on.
Kuka se oli? -Vanha ystävä.
Tiesitkö että hän tapaisi pojan? -Minulla oli aavistus.
Tässä maassa on oudot kunniakoodit. -Asiat pitää selvittää.
Entä jos olisit menettänyt hänet? -Silloin hän ei ollutkaan minun.
Onko kaikki hyvin? Paleletko? -Ehkä vähäsen.
Mutta voin hyvin, äiti. En ole koskaan voinut paremmin.
Jon... En tiennytkään että olet Lontoossa.
Hänen taulunsa olivat niin tyyniä, eikö vain?
Kun katsoo niitä, tuntuu kuin hän olisi täällä.
Ripustin ne teeman mukaan. Näytänkö sinulle?
Olen päättänyt lähteä New Yorkiin. Saanko jonkun taulun mukaan?
Tietenkin, minkä vain haluat.
Joskus toisen kerran. -Miksi New Yorkiin? lnhoat kaupunkeja.
Vai lähteekö hän ja sinä menet mukana?
Anteeksi, minä en...
Olen ollut ilkeä ja viheliäinen. -Hän menee naimisiin toisen kanssa.
Voi, Jon... -Se ei ole hänen syynsä vaan minun.
Olen ollut inhottava. Siitä asti kun isä kuoli en ole pystynyt ajattelemaan.
Ensin haluan Fleurin, hetken päästä...
..en enää tunne itseäni. -Menneisyys on saanut sinut kiinni.
Kaikki se tuska ja viha.
Löysin tämän vanhasta mapista. -Se on äiti.
Kuka tuo mies on? -Hänen rakastajansa.
Mies jolta hän sai voimaa jättää Fleurin isän.
Mies oli myös minun kihlattuni.
On monia asioita joista olen ylpeä. Kuten galleria.
Tärkeintä on että Irene ja minä pystyimme jättämään menneet taaksemme.
Sinäkin pystyt siihen, Jon. -Mutta mikään ei enää merkitse mitään.
Se muuttuu vielä, usko pois.
Kiitos.
Tämä ei käy, se on likainen. -Bilson ja muut siivoavat huomenna.
Michaelin pitäisi lähteä. Tietää huonoa onnea nähdä morsian ennen häitä.
Fleur on onnellinen. Se on tärkeintä.
Alkaa olla jo myöhä. -Olette oikeassa. Paras että lähden.
Ei, älä mene, Michael. Voit jäädä yöksi jos haluat.
Säästäkää tuo huomiseksi.
Hyvää yötä. - Hyvää yötä, sir. -Michael.
Saatan sinut.
Piinaat isääsi. -Hän ansaitsee sen.
Minä pidän hänestä. Hän esitteli minut sinulle.
Et ole koskaan sanonut sitä... Että rakastat minua.
Sillä jos et rakasta, meidän on lopetettava tämä tähän.
Hölmö, kun annat minulle pakotien. Voisin luulla ettet välitä minusta.
Älä vääristele asioita. Tiedät että välitän.
Entä sinä? Voitko sanoa sen silmätysten?
Rakastan sinua, Michael. Enemmän kuin mitään tai ketään muuta.
Noin, nyt välität minusta kai vähemmän. -Ei, enemmän.
Jos se on mahdollista.
Älä!
Pahus! -Oletko valmis?
Näytät hyvin kauniilta, kultaseni.
Menkää pois, molemmat.
Minä teen sen.
Voit vielä perua kaiken, jos haluat. -Miksi tekisin niin?
Avioliitto on loppuelämäksi, tai pitäisi olla. Harkitse tarkasti.
Olen ajatellut. -Mutta et Michaelia, vaan sitä toista.
Sinulla ei ole oikeutta puhua hänestä. -Olen isäsi ja annoin sinulle kaiken.
Saat kaiken takaisin kun olen naimisissa. Heitän sen päällesi.
Olen omistanut elämäni sinun onnellisuudellesi.
Mutta käsitit kaiken väärin? Luulit että välitin puvuista ja helyistä.
Olisin mennyt Jonin kanssa naimisiin alusvaatteisillani.
Mutta sinun, sinun, takiasi hän lakkasi rakastamasta minua.
Ainoa asia mitä todella halusin.
Tietenkin, se on minun vikani. Niin on aina ollut.
Sitä mieltä Irenekin oli aina. -En halua kuulla siitä.
Kerron kuitenkin suuresta synnistä jonka isäsi on tehnyt.
Sen jälkeen voit hylätä minut lopullisesti.
Minä menin naimisiin rakkaudesta.
Hyvin yksinkertaista. Samasta syystä Michael valitsi sinut.
Irene petti minua ja kielsi aviolliset oikeuteni. Hän ei välittänyt minusta.
Hän ylvästeli rakastajansa kanssa ja lukitsi minut ulos elämästään.
Eräänä iltana hänen ovensa oli auki.
Hän makasi siellä ja oli kaunis. Eikö hän olekin hyvin kaunis?
Kuiskasin hänen nimeään. Hän nukkui. -Lopeta.
Olin varmaan hullu. Aivan, hulluna häneen.
Sitten minä otin hänet.
Väkivalloin.
Rangaistukseksi.
Ja nyt kun näen hänet, ja kun hän katsoo minuun...
..tiedän että hän ajattelee vain sitä.
Se on nyt mennyttä, isä.
Se on hirvittävää.
Jonin ei ollut pakko jättää minua. Sinä et kääntänyt hänen päätään.
Hän teki sen kaiken itse. -Se hölmö.
Hän olisi voinut saada sinut. -Hän ei halunnut. Ei tarpeeksi.
Voi mikä päivä, Bilson. -En uskonut näkeväni sitä.
Paljon väkeä. Kaikki ihmettelevät tuleeko morsian lähtöasemiin.
Tietenkin hän tulee. -Hän voi tehdä meille tepposet.
Tämä on parasta mitä voi tapahtua. Tulkaa nyt istumaan.
Aristokratia on totisesti pettymys. Heidän luulisi erottuvan joukosta.
Me olemme yhä edellä - älykkäämpiä ja tyylikkäämpiä.
Fleur on nostanut meidät virallisesti yläluokkaan.
Pääsemme kantakirjaanv Rahat ja maat liitetään...
Annette...?
Onko kaikki kunnossa? -Hän on tulossa.
Fleur? -Tässä se on. Olen valmis.
Lähdetään täältä. Suurelle matkallemme.
Näissä pukeissako? Taitaisin herättää huomiota.
Mutta oletko varma että haluat ottaa Michaelin?
Avioliitto voi olla tuskaista. -Me pärjäämme, Michael ja minä.
Tulemme toimeen.
Mutta kiitos kuitenkin.
Tiedätkö mitä nyt tapahtuu? -Tiedän.
Unohdat hänet ennen pitkää sitten kun olet siellä.
Kauanko sinun kesti unohtaa se toinen mies ennen isää?
Jonkin aikaa.
Pitkän aikaa.
Tapasin Fleurin uudelleen. Minä otin häneen yhteyttä.
Erosimme aiemmin hirveällä tavalla, mutta tämä kerta...
Tapasimme Green Parkissa ja hän oli erilainen.
Aikuinen.
Kaikki mitä hän teki sinä päivänä, kaikki mitä hän sanoi...
..muistutti minua siitä miksi rakastin häntä.
Ajattelin lähteä Pariisiin ja asua vanhojen ystävien luona.
Jatkan ehkä sieltä Espanjaan.
Entä talo, mitä sille tapahtuu? -Annan sen vuokralle.
Tai myyn. -Myyt...
Talo on kuitenkin vain omaisuutta.
On vaikea olla välittämättä.
Tuolla on Profond. Annette lupasi olla kutsumatta häntä.
Älä anna sen pilata mitään tänään.
Winifred, tässä on Michael Montin isoisä.
Eikö olekin mukavaa? Eikö olekin mukavaa?
Hyväntoivonniemellä morsian haudattiin vyötäisiä myöten maahan.
Eikö Fleur olekin ihastuttava? Ja se hääpuku...
Oletteko te ollut naimisissa? -Useita kertoja. En suosittele.
Aivan kuten Anne-neiti sanoiv "Avioliitto ei ole kaikki."
Mutta sitä voisi silti olla mukava kokeilla.
Mainiota! Morsian uhkuu terveyttä. -Toki, mitäpä muutakaan.
Suurenmoinen tilaisuus ihailla naissukupuolen edustajia.
Mutta jalokivistä kirkkain, täytekakun kirsikka...
..on luonnollisesti sisarenne, rouva Winifred Dartie.
Prosper! Minä...suo anteeksi...
Kuka amerikkalainen meklarisi on? -Hän on bona fide.
Jos viette sisareni perikatoon, minä en jätä sitä siihen.
Katsokaa häntä. Ainoa Forsyte joka osaa nauttia rahankäytöstä.
Toisaalta hän on ainoa joka ei koskaan ole saanut mitään.
Anteeksi, en tarkoittanut. -Ei se mitään.
Sinähän olet Michaelin serkku.
Haluatko että lähden? -Jää vain jos haluat.
Olit niin kaunis hääpuvussasi. Odotan kovasti omia häitäni.
Kuinka vanha sinä olet? -Yhdeksän.
Se on ihana ikä.
Nauhasi on auennut. Katsotaan...
Et kai sinä itke? -Hääpäivänäni? En tietenkään.
Mene sanomaan että olen pian valmis.
Auto on valmiina. Missä Fleur on? -Menen katsomaan.
Minä teen sen.
Hän tulee alas, hän tulee alas!
Anteeksi.
Otatko käsilaukkuni, kultaseni?
Kiitos avusta. Näemme pian.
Isä...
Tekisitkö minulle palveluksen? Degas'n taulu.
Hävittäisitkö sen? En halua että se on täällä muistuttamassa minua.
MYYDÄÄN tai VUOKRATAAN
Odottakaa tässä, Speight. Minä kävelen.
TOSITARINOITA HISTORIASTA
Tämä kirjan omistaa Jon Forsyte
Ajattelin aloittaa kellarista, rouva. Herra Jolyonin kalastusvälineistä.
Kiitos, Parfitt. Taloa tullaan katsomaan iltapäivällä.
Ovat jo täällä. Minä menen avaamaan.
Et kai tullut talon vuoksi? -Se kävi mielessäni...mutta en.
Tämä on sinun pojallesi. Fleur halusi minun hävittävän sen...
..mutta en pystynyt. Se on Jonille.
Se ei ole paljon mitään, ei arvokas.
Mutta tärkeä.
Tule sisään.
Ole hyvä.
Aiotko lähteä pois? -Jon on ulkomailla. Mikään ei pidättele minua.
Fleur.
Siinä on todella samaa näköä. Jotakin silmissä.
Tyttäreni oli ilkimys, mutta ei paha. -Onko hänelle sattunut jotakin?
Ei. -Puhuit menneessä aikamuodossa.
Hän on häämatkalla, ei muuta.
Ikuisesti, siltä se vaikuttaa.
Joskus mietin olinko oikeassa. -Mistä asiasta?
Sain tänään kirjeen Jonilta. Se oli niin muodollinen.
Hän kirjoittaa kuin 45-vuotias. Hän joka oli aina niin eloisa.
Pilasimmeko me kaiken heiltä?
Olimmeko liian sokeita näkemään...? -Tyttäreni on onnellisesti naimisissa.
Tietenkin.
Toivomme lapsenlapsia. -Se olisi iloinen uutinen.
Jätän sinut nyt pakkaamaan.
Soames?
Näkemiin sitten.
En taida enää nähdä sinua. -Luultavasti et.
Menikö hän jo? -Hän ei tullut talon vuoksi.
Eikö hän halunnut vuokrata sitä? -Ei.
Hän ei tosiaan halunnut mitään.